Gallien, nära italienska gränsen Vinter
Ytterligare tre har försvunnit.
Utstötta och idioter.
Alla är rastlösa. Nu när krigandet är över
vill de komma hem med pengar på fickan, inte sitta här i kylan och fukten.
De dugliga kommer inte att fly.
Inte följa dig till Rom heller.
Inte än.
Vi börjar få ont om tid.
Vi kan inte vänta hur länge som helst.
Det är en känslig situation.
Vad händer i januari, när ditt mandat tar slut och vi är kvar här?
Det är knepigt att motivera män till att slåss.
Jag väntar mig inte att en slav ska förstå nyanserna.
De lär jag väl få höra om inom kort.
Femhundra tusen?
Jag har nominerat Marcus Antonius till folktribun.
Marcus Antonius till folktribun?! Men han...
Tala.
Tribunatet är ju ett heligt ämbete,
med vetorätt över senaten.
- Det stämmer. - Ett seriöst ämbete.
Du kanske har rätt.
Strabo får se till att Antonius uppför sig.
- Hur långt är det kvar? - Tre timmar i skritt.
Här kommer jag!
Jag ska dricka, röka och sätta på varenda hora!
- Visa lite värdighet. - Säg det till honom.
Han är inte under fanan.
Tre timmar från en fru han inte sett på åtta år. Karln är livrädd.
Ska inte det vara glädjande?
- Byt ämne. - Tänk om hon tappat tänderna?
Eller förlorat formen? Släppt in andra män mellan benen?
Tystnad!
Vi är med dig, Marcus Antonius! Hell Marcus Antonius, vår beskyddare!
- De älskar honom. - Det spelar ingen roll. Vi är rika.
Låt dem få massornas kärlek.
Det här tar väl inte lång tid?
Vi kan hoppas.
Ge mannarna ledigt, Vorenus.
Sen kan du själv ta ledigt, tills jag skickar efter dig.
Roa dig. Men ta pojken till Atia först.
Hämta din belöning.
Hälsa din förtjusande mor att jag hälsar på henne senare.
Låt oss få det överstökat.
Lämna huset omedelbart!
Octavia är min rättmätiga hustru.
- Trotsar du Caesar? - Strunt i honom!
Om jag inte vore en dam
skulle jag låta flå och hänga dig.
Castor! Hämta hundarna!
Du ska vara glad att du slipper den där.
Jag hatar dig!
Dumsnut.
Varför förstår hon inte att jag vill hennes bästa?
- Hon är ung. - Octavius!
Min lilla älskling!
Min gubbe!
Så mager... Var det hemskt? Det är klart att det var.
Vi ska inte ens prata om det.
Nu är du ju tryggt hemma igen.
Men vilka är det där?
Du ska vara snäll mot dem. De är goda vänner till mig.
Vänner?
Det var de som befriade mig.
Förste centurion Lucius Vorenus...
och legionär Titus Pullo.
Vi omfamnar er.
Vilka ståtliga exemplar ni är.
Att gallerna stod emot så länge?
De var många, frun.
- Många... Bra. - Då går vi.
Ni måste få en belöning först. Får jag min pung?
- Det behövs inte. - Inte?
- De ska stanna och äta, mor. - Det finns mat i köket.
Äta med oss, menar jag.
Tack, men jag måste till min fru.
Hon kan vänta ett litet tag till.
De rider under fanan.
Det är helt acceptabelt att äta med dem.
Utmärkt idé!
Det är symboliskt. Vi ska äta tillsammans, som likar.
- Vad är det? - Det är bara din syster.
- Mår hon bra? - Kvinnobekymmer.
Det kan botas med iglar.
Jupiter Fulgur, vi ber dig leda och beskydda denne man -
Marcus Antonius - nyvald folktribun,
folkets försvarare.
Hur många döda?
Jag har tappat räkningen.
- Många är det i alla fall. - Och du, Lucius?
309 stridande män.
- Antalet döda civila vet jag inte. - Så exakt.
Krigstemplet kräver ett exakt antal när man offrar.
Det blir mycket vin och många getter.
Prästerna ger rabatt efter hundra.
Präster! De flesta är skurkar.
Jag talar direkt till gudarna och skiter i prästerna.
Alltför få orkar göra saker på det gamla, romerska sättet.
- Heder åt dig, Lucius. - Han är Catoanhängare.
Jag tror på republikens gudomlighet,
så jag är väl Catoanhängare.
Men Cato står för adelns rätt.
Men en plebej som du vill väl se förändringar?
Varför skulle saker och ting förändras?
Därför att det romerska folket lider. Slavar gör allt arbete,
adeln har tagit all mark
och gatorna kryllar av hemlösa och svältande.
Jag anade inte att jag hade en agitator till son.
Enligt adeln är Caesar en krigsförbrytare
som vill gå mot Rom och kröna sig till kung.
Ingen hedersman skulle följa honom.
Jag tycker att Caesar borde rida in här
med elefanter och krossa Pompejus och Cato.
Det säger jag.
Därför att du är enfaldig.
Ursäkta, det är mitt fel som blandar politik och vin.
Mer sutare?
- En hasselmus, kanske? - Nej tack.
Det förvånar mig att ni är vänner.
Jag är hans överordnade.
- Bara i grader... - Nu räcker det!
Ursäkta vårt vulgära uppträdande.
Jag har haft stort nöje av ert sällskap.
Med er tillåtelse ger vi oss av.
Kom gärna och hälsa på igen. Octavius behöver pålitliga vänner.
- Han kan väl lita på er? - Som ni önskar.
- Hur sa? - Jag sa ingenting.
Jag ska åt det här hållet. Mitt hus ligger bakom tygfärgarnas gata.
Lycka vare med dig.
De renare bordellerna ligger i Suburra.
Niobe?
Du lever!
Vad är det där för barn?
Svara!
Vad är det där för barn?
- Det är ditt barnbarn. - Tala förnuftigt, hora!
Vänta!
Det är din dotters son.
- Hon är ju bara... - Hon är tretton, nästan fjorton.
- Vem är fadern? - Pojkens far heter Crito.
Han heter Lucius!
Stanna, Niobe.
Jag befaller dig!
Er far har kommit hem.
Det här är er far.
Det gläder mig att ni är friska och vackra.
Tur att ni brås på er mor, nu när ni sett er fule far.
Kom.
Hon är väl inte enfaldig?
Hälsa ordentligt på er far.
Din sold upphörde för ett år sen.
Kassachefen sa att du var död.
Fårskallar! Jag ska ordna det.
Då blev du häpen när jag kom.
Jag blev häpen över att bli kallad hora.
Det var fel.
Förlåt.
- "Hora", inför alla människor. - Jag sa förlåt.
- Är den god? - Mindre salt nästa gång.
Hur har du fått pengar?
Min syster och hennes man har hjälpt oss.
Deras hjälp behöver du inte längre.
Fallosen kommer från en sveb som jag dödade i Rhenlandet.
Det är ett fruktat folk.
Den var fin...
För krigsbytet har jag köpt slavar. De är på torget.
Jag borde få tiotusen denarer.
Det var goda nyheter.
Kom med, sir.
Med Romas nåde, i tolv månader framåt, är du folktribun.
Äntligen...
- Jag behöver ett glas. - Absolut.
Kanske efter mötet?
- Cicero. - Kära Atia.
Ursäkta att vi tränger oss på så sent.
Inte alls, jag älskar hemlighetsmakeriet.
Det här mötet är osynligt.
Jag ser dig inte, Cato.
- General Antonius... - Din skönhet är smärtsam!
Du är Venus krucifix.
Låt mig dö i dina armar.
Sluta.
- God afton, allihop. - General Antonius...
Tribun, om jag få be.
Du är i Rom,
ändå bär du den blodröda soldatmanteln.
Det glömde jag alldeles bort.
Jag är hemskt ledsen. Kan du förlåta mig, Cato, min vän?
Ta den här och bränn den.
- Det behövs inte. - Inte?
Då slutar vi pladdra, tycker jag.
Pladdra?
En sån stor samling hjältar.
Jag känner mig som Sköna Helena.
Låt oss dra oss tillbaka till gården.
Vad har du att förtälja?
Jag är här för att kompromissa.
Caesar vill undvika blodsutgjutelser.
Han vill ses som en förnuftig man.
När hans tid som guvernör av Gallien är slut
är han villig att bli ledare för en provins med en enda legion.
Helst Illyricum.
- Jag förstår inte. - Han vill leda en provins.
Då får han undantagsrätt.
Så att ingen av er kan dra honom inför rätta.
Vi är här för att diskutera villkoren för Caesars avgång.
Han kunde ha sluppit åtal genom att godta några få års landsförvisning.
För vad?
För skapandet av en tyranni.
För olaga krigföring! Stöld! Mord! Landsförräderi!
Och vad blir ditt straff, Pompejus? Du har ju bedragit en vän,
övergivit folket och allierat dig med de här så kallade ädlingarna.
- Vad blir ditt straff? - Vet hut!
Ämbetstiden går ut om två veckor.
- Ett halvår. - Två veckor!
Han har en spillra till legion kvar,
och han vill diktera sina villkor?
Caesar har fler legioner.
På andra sidan Alperna.
Vintern varar inte för evigt.
Våren kommer, snön smälter.
- Ett hot! - Det är inget hot.
- Snön smälter alltid. - Om han inte får sin provins?
Då vidtar han alla mått och steg för att skydda sina
och republikens intressen.
Det smärtar mig.
Jag hoppades på en förnuftig förhandling.
Om det är hans sista ord, går vi.
Då är mötet slut.
Caesar bluffar. Han vill verka självsäker,
men är uppenbarligen svagare än vi trodde.
Det är ett sista försök att skrämma oss
medan han ännu har en armé.
Han är svag, Cicero. Döende.
Är det inte då vi ska akta oss?
Biter inte den döende ormen djupast?
- Låt oss spela. - Var kommer du ifrån?
- Trettonde legionen. - Bäst du talar tyst om det.
Här håller de flesta på Pompejus.
Vi är väl alla romare?
Seså, mina damer.
Furier och flodgudar, ge mig fem.
General Antonius var just så arrogant och provocerande
som man kunde hoppas på.
Och Pompejus och Cato blev djupt stötta av din position.
Vise män och gracer, fyra!
Gracerna gillar dig inte.
- Gracerna pissar dig i ansiktet. - Pissar de mig i ansiktet?!
- Gör de? - Lugna ned dig.
Han beter sig illa.
Han har förlorat mycket pengar. Han menar inget illa.
- Gör du? - Inte alls.
Tvåflodsgudar, två.
Visa er, era horor!
Gracer för fyra.
Hur mår du nu, soldat? Mår du bra?
- Vem är det där? - Spring och hämta en läkare!
- Jag vill inte att folk dör i mitt hus! - Gör som jag sa!
Det blir mycket var - först ruttet, sen gott.
Kanske även mjältsjuka.
Men det är bara bra.
Sen börjar läkningen.
Det här är mässing.
Kom.
När vaknar han?
I dag, i morgon...kanske aldrig.
Ni kan offra till Spes.
En vit kanin brukar fungera.
Pojken ser om förbandet i morgon.
- Ett sånt elände! - Det är bara blod.
- Vart ska du? - Jag har ärenden.
Vad då för ärenden?!
Jag förstår att du är upprörd, men fråga inte i den tonen!
Ton...!
Min fars kuk!
Vad sägs om den tonen?
Femtiofem, femtiofem... Sextio.
Sextio, sextio... Såld!
Prima varor, men bara skinn och ben.
Du vill ha ett bra pris.
Låt oss göda upp dem.
Efter några veckor går de åt som ankhjärtan.
Är det dyrt, foder och förvaring?
Nej, du får igen det dubbla.
Vacker, va? En riktig artist.
Jag är ingen kännare,
men vem som helst kan se att han är stor och aggressiv.
Scipio kommer att föreslå senaten
att den ger Caesar ett ultimatum.
Jag ber dig stödja förslaget
och be dina många vänner göra detsamma.
Jag har inte så många vänner.
De moderata följer dig som får.
- Din röst väger tungt. - Och ultimatumet?
Caesars ämbetstid är slut.
Han måste upplösa sin armé
och inställa sig i rätten.
Annars blir han folkets fiende.
Det kan han inte acceptera.
Då har han inget att förlora.
Du förklarar krig!
Caesar måste säga ja eller nej
för Marcus Antonius kommer att använda sitt veto.
Vad är det du föreslår?
Om senaten röstar emot Caesar inser han äntligen
att han står ensam emot alla.
Men om inte majoriteten blir stor
tror Caesar att han har vänner kvar.
Jag är ingen vän av Caesar, men kan inte rösta för ett förslag
jag inte vill se förverkligat.
Jag har lovat Jupiter.
Om inte jag får senatens fulla stöd i morgon
avseglar jag och mina legioner till Spanien
och lämnar er i sticket.
Är det här Crito?
Det är en bra pojke.
Bra nog att avla ett barn av Vorenii som slagits vid Magnesia och Zama?
- Jag vet inte. - Vet inte?
Flickan är min egendom!
Du skulle ha bett om mitt tillstånd först.
- Förlåt mig. - Det är min fulla rätt
att döda dig här och nu.
- Snälla. - Börja inte snyfta.
Tänk dig för innan du särar på benen.
Det de gjorde var bara naturligt.
- De är unga och älskar varandra. - Det är ingen ursäkt.
Hans mors släkt är respekterad,
hans far en framgångsrik oxdrivare.
De har ett hus vid korsvägen.
Byggt av dynga, säkert.
Det är mycket hygieniskt.
Oxdrivning är i alla fall lönande.
Mycket lönande. Jag driver mot Capua för det mesta.
Det blir femtusen djur i veckan ibland.
Han är vad han är. När blir du man?
- Nästa månad. - Jaha.
Låt gå. Du får gifta dig med min dotter.
Hälsa familjen att hemgiften blir skälig.
Det är en bra pojke.
Du borde vara nöjd.
Min dotters oskuld har tagits
och mitt första barnbarns far är en motbjudande proletär.
Hur kan jag vara nöjd?
- Han gör henne lycklig. - Hon är en idiot.
Du är en rå människa!
Senaten hör Metullus Scipio.
Tala!
Församlade fäder, jag väcker en motion.
Om inte Gajus Julius Caesar omedelbart avgår,
upplöser sina legioner och återvänder till Rom för åtal
stämplar vi honom som fiende
till senaten och Roms befolkning!
Då blir det varje romares plikt och skyldighet
att åsamka honom skada
eller om möjligt döda honom!
En motion har väckts.
De som är för, låt det bli känt.
Motionen antages med stor majoritet.
Antonius!
Inlägg ditt veto mot motionen!
Ställ dig upp! Inlägg ditt veto!
Jag kräver att få ordet!
- Ge honom ordet! - Jag inlägger veto mot motionen!
Tribunen inlägger sitt veto!
Scipios motion mot Caesar står väl inte fast?
Den står fast.
Trots att tribunen lade in sitt veto?
Det godkändes inte formellt.
Motionen står fast.
Jag ska uttrycka mig klart.
En så viktig motion ska inte antas
på grund av ett procedurknep.
Knep?
Det här är en religiös sak.
Det finns inga knep i religionen.
Sammanträdet avslutades väl inte formellt, eller hur?
- Korrekt. - När vi återsamlas
är det formellt sett samma sammanträde.
Då kan Antonius inlägga sitt veto mot motionen.
Det stämmer.
Senila gamla dåre! Varför sa du inte det från början?
Marcus Antonius får inte skadas eller hindras på något sätt.
- Men... - På något sätt!
Det är av stor vikt att han får inlägga sitt veto,
annars stämplas Caesar som förrädare.
Då måste han bekämpa mig,
och det betyder inbördeskrig.
Goda nyheter, dominus.
Senaten återsamlas i morgon.
Formellt sett är det samma möte,
så ni kan inlägga ert veto.
Om inte Pompejus försöker stoppa mig.
Det kanske han försöker göra.
Samla mannarna.
Vorenus... Allihop.
Spring och göm dig!
Trettonde kommer och ni är alla dödens!
Det är extra mycket muskot i.
Gift dig med mig, gudinna...!
Med en gris som du?
Dessutom är jag redan gift, tack vare onda makter.
Du har fel. Din man är en bra karl.
En bra karl? I åratal låg jag vaken om nätterna
och bad gudarna om hans återkomst.
Jag hörde talas om striderna och jag kunde tydligt se honom
ligga död och blodig i leran nånstans.
Jag var ensam, så ensam.
Jag grät i åtta år.
Varje dag frågade flickorna: "När kommer pappa hem?
"Kommer han i dag?"
Nu önskar jag att han var i Gallien.
Inte ett ömt ord till mig eller döttrarna!
Han har ingen hand med kvinnor,
men han tog sig aldrig nån kvinna.
"Pullo, min vän", brukade han säga,
"jag har en fru där hemma, Niobe,
"och hon är värd mer än alla Galliens kvinnor."
Tack ska du ha, men jag vet att du ljuger.
Han är inte din vän, det sa han.
Han är en vresig man. Han säger vad som helst.
Antonius behöver varje man. Om du kan gå, så samlas vi vid Atias hus.
Det blir mer pengar när slavarna säljs.
Stanna inomhus tills faran är över.
Det smärtar mig att du är olycklig, för jag hyser stor kärlek till dig.
Vi får prata när jag kommer tillbaka.
Det här var en munter tillställning.
Gaska upp dig, Octavia.
Stackars Antonius måste tro att han är död.
Tala med honom!
Man kunde tro att hon uppfostrats av tyskar.
Blir ni irriterad av min mors skrikande, general Antonius?
Ursäkta?
Det skriks när ni kopulerar.
Jag finner det högst irriterande. Jag undrar om ni också gör det.
Men ni kanske tycker om det?
Du skämmer bara ut dig själv.
Hon låter precis som du.
Vi visar vår styrka och vem som äger Forum,
men vi rör dem inte. Antonius får inte röras.
- Döda dem. - Det räcker!
Den som ställer till med bråk hänger på ett kors till kvällen.
Inget blod!
Bilda väg! Bilda väg, säger jag!
Samlas kring mig. Samlas kring mig.
Samlas!
Inget blod!
Du har fått som du vill, Cato.
Caesar har inget val nu.
Till våren tågar han över Alperna och marscherar mot Rom.
Fem döda. Tre av flux, två i strid.
Tio sjuka. Åtta frånvarande, har troligen flytt.
- Sir. - Styrka: 236 man.
Sjunde kohorten: Tolv döda.
Sex av flux, sex i strid.
Tre sjuka. Tre frånvarande, har troligen flytt.
Styrka: 242 man.
Hur långt efter är Marcus Antonius?
Inte mer än en timme.
Blås till samling.
Gajus Julius Caesar förklaras härmed för Roms fiende!
Alla som kan ska åsamka honom skada!
Efter alla dessa år förvånar Pompejus mig.
Jag ville framkalla ett angrepp,
men att försöka döda en tribun?
På Forum?
Karln har funnit hårt, svart järn i sin själ.
Det var säkert det där krypet Cato som lurade honom att göra det.
Utsökt.
Vad händer nu?
Vi ska se vad mannarna säger.
Nej, låt bli.
Du ser bra ut som du är.
Som Leonidas vid Thermopylae.
Givakt!
Några av dina mannar jag kan nämna?
Titus Pullo. Han skar halsen av den förste som anföll mig.
Soldater! Pompejus och senaten har tillkännagivit
att Gajus Julius Caesar är Roms fiende.
Nej!
De har tillkännagivit att jag är en brottsling.
De har tillkännagivit att alla ni också är brottslingar!
Nej!
Tribunens veto godtogs ej.
Marcus Antonius och femtio män från trettonde
angreps av tusen man ur Pompejus pack.
Nej!
En folktribun angripen på trappan
till självaste senaten.
Kan ni tänka er nåt skändligare?
Republiken är i händerna på dårar.
Det är en dyster dag, och jag står vid en skiljeväg.
Jag kan följa lagen och överlämna mig till senaten,
och se republiken störtas ned i tyranni och kaos!
Eller resa hem med svärd i hand
och driva galningarna mot Tarpeiska klippan!
Ja! Ja!
Legionär Titus Pullo, stig fram!
Titus Pullo!
När femtio tappra män ur trettonde slogs med Pompejus tusen män
och räddade tribunen,
var det Titus Pullo som utdelade det första hugget.
Här är femhundra denarer.
- Tack så mycket. - Står du på min sida, Titus Pullo?
- Kommer du till Rom med mig? - Ja.
Ja. Absolut.
Titus Pullo står på min sida! Och ni? Står ni på min sida?
Ja!
Du är vaken. Vatten?
Vi rör på oss.
Hela legionen, låter det som. Varthän?
Vad är det här för flod?
- Rubicon. - Lugn.
Det här är förräderi, och jag är ingen förrädare.
Nu är det för sent. Vi är i Italien.
Caesar, vad har du gjort?
Pompejus försökte döda Antonius.
- Du om nån borde inte säga så. - Hurså?
- Du vet vem som angreps. - Jag vet inte vad du menar.
Det spelar ingen roll. Vi är ändå döda.
Vi kommer att korsfästas innan veckan är slut.
- Vi klarar oss. Ta lite mer vatten. - Jag dör hellre av törst.
Var inte dåraktig. Drick.
Caesar är i Italien!
- Har du hört? - Ja.
- Vad kommer att hända? - Det blir krig.
Vem är min glupska lilla kulting?